Určitě jste hodně vzdělanej chlap. Že jo?
Spousta z nás, nebo spíš většina, vůbec nedokončila střední. Snad kromě Carla.
A vaše dnešní svědectví nám škodí. Rozumíte?
Byl to pouze nevinný omyl.
A co ještě byl nevinnej omyl?
Předtím jste říkal, že tam byl lincoln. A že tam strávili devět hodin.
A nemohl to bejt kaďouš? Nebo třeba mercury?
Nebo buick? A co když tam nebyli devět hodin, ale jenom tři?
Třeba vůbec netušíte, o čem mluvíte, váženej pane.
Špatně jsem ho připravil. Cítím se děsně.
Netrap se. Máme ještě Compagnu. Ten to rozsvítí.
Až Jackie zkusí křížový výslech, bude to Talián kontra Talián.
Za třicet vteřin na něj bude řvát. To ti zaručuju.
Pak navrhnu, aby ho z procesu vydělili a soudce mi už bude muset vyhovět.
Dámy a pánové...
-Ahoj, tati. -Jak se máš?
Celkem to jde.
Jak je mámě?
Někdy dobře, někdy zas hůř. Ale nelam si tím hlavu. Buď v klidu.
Tati, jsou to skoro dva roky, co jsem ji neviděl.
Myslíš, že za mnou někdy přijde k soudu?
Moc nedoufej.
Poslyš, Jackie, nezlob se na mě.
Já jsem tohle vážně nechtěl.
Proč? Když jsi takhle žil ty, můžu tak žít i já.
-Jseš dobrej. -Viděl jsi mě?
-Sleduju tě. Každej den. -Viděls, jak se lidi chechtají?
Jseš úžasnej, vážně. Mohl bys klidně vystupovat v televizi.
Tři porotci už tam málem spadli ze židle.
Já vím. Jseš úžasnej.
-''451. den'' -Vaše povolání, pane McQueene?
-Jsem tajný agent FBI. -A váš úkol?
Proniknout pod jménem Carl Cassio mezi Mascarponeho lidi
a zjistit, v jakém rozsahu ovládá organizovaný zločin přístavy v Jersey.
-Jak dlouho jste to dělal? -Přes dva roky. Přijali mě mezi sebe.
Jaké zločinné aktivity jste během oněch dvou let zaznamenal?
Viděl jsem podvody a slyšel jsem o všem,
včetně ukradených aut a obligací až po pašované cigarety.
Neustále se kolem nich něco dělo a lítaly v tom statisíce dolarů.
A jakou roli tam hrál pan Calabrese?
Všichni věděli, že má ze všeho podíl.
Ctihodnosti, námitka! Námitka! Můj klient je tu očerňován!
Ne! Likvidován svědectvím z doslechu. Z doslechu, z doslechu!
Doufám, že až se pan Novardis přestane opakovat, dostaneme se dál.
Dál, pane Kierney, ale měl byste vše doložit, jinak dám otázku vyškrtnout.
Pane McQueene, jak jste věděl vy sám,
že má pan Calabrese podíl na všech zločinných kšeftech?
Jackie DiNorscio mi představil bratrance Tonyho Compagnu.
Ten měl těžké problémy. Kokain, alkohol.
Moc mluvil, málo vydělal. Jednou jsem s ním byl,
když doručil panu Calabresemu sedm tisíc v papírovém sáčku.
Jak jste přesně věděl, kolik tam je?
Chtěl, ať to přepočítám. Že je zfetovaný.
-Kam jste šli potom? -Do restaurace jménem...
...Díra ve zdi.
Byl tam pan Calabrese s bratry Mascarponovými a někým dalším.
Tony panu Calabresemu řekl: ''Tumáte, šéfe. Na účet.''
A dal sáček na stůl.
-Co bylo dál? -Calabrese sáček vzal a spočítal peníze.
Pak řekl Tonymu:
''Co je to sakra za pytlík? Prachy jsou celý mastný.''
A Tony řekl: ''Promiňte. To bude od salámu.
Byl dost mastnej, jinej sáček jsem neměl.''
Pan Calabrese křičel:
''Ty debile. Ještě jednou přines mastný prachy a dlužíš dvojnásobek.
A teď koukej vypadnout.''
Potom se začal smát. A všichni se k němu přidali.
Calabrese pytlík nafoukl a bouchnul.
Tony dělal, že ji dostal. A spadl pod stůl.
To už se všichni smáli tak hodně, až slzeli.
Ale peníze si pan Calabrese vzal.
Děkuji. Díky, pane McQueene.
Přečtete mi to znovu?
Tony panu Calabresemu řekl: ''Tumáte, šéfe. Na účet.''
Na jaký účet? Není třeba možné,
že pan Compagna dlužil panu Calabresemu peníze
a prostě mu je takto vracel?
-To já nevím. -Neodpověděl jste na otázku.
Není možné, že pan Compagna dlužil panu Calabresemu peníze?
Ano, anebo ne?
Ano.
Nemám další otázky.
Doufám, že nevadí, když ti říkám Carle, že ne?
Vždycky jsem byl Carl. Říkejte mi tak.
Tak jo, Carle. Pořád u sebe nosíš svou bouchačku?
Ano.
A neodpráskneš mě za nějakou hloupou otázku?
Jenom klid, Jackie. Tohle by mě nikdy nenapadlo.
To je fajn. Ale drž ruce na zábradlí, abych na ně viděl.
Ctihodnosti, je tohle vážný soud, nebo komedie?
Pan DiNorscio musí vědět, jaké následky má jeho chování.
Už jste ho skoro měl. Ale ten kretén z toho zase udělal pitomou frašku.
-Jenom klid, Nicku. -Pane DiNorscio. Prosím.
Znáš mýho tátu, že jo?
Poznal jsem ho před lety. Vyhrožoval mi u soudu.
Tati! Ukaž se mu.
Je to lhář! Je to zatracenej lhář!
Publikum se zdrží poznámek.
Pamatuješ si, jak jsi ho šel navštívit ve věznici v Lewisburgu?
-Moc dobře. -Šel s tebou můj brácha Ralph, viď?
Ano.
A ty jsi měl přinýst nějakej chlast. Měl jsi ho propašovat dovnitř.
Ano.
Ale věděl jsi, že můj brácha je ožrala.
To věděl každý.
Takže tys šel s mým bráchou za mým tátou,
věděl jsi, že brácha je násoska, ale přesto jsi mu taky koupil chlast.
Chtěl, abychom koupili pití pro vašeho otce.
Jenže on si pak tajně vzal i něco pro sebe.
Vůbec jsem ho nechtěl podporovat v pití.
To jseš agent FBI, když pašuješ chlast do federální basy?
-Váš bratr mě o to požádal. Chtěl to! -Vždyť to byl alkoholik!
Táta žije s mámou ve čtyřpokojovým bytě.
Čtyři bloky od hřbitova, kde je brácha pohřbenej.
Tys ho pomáhal zabít.
Na smrti vašeho bratra jsem neměl podíl. Spíš se podívejte na sebe.
-Vyjde to slunce někdy? -Pořád hoří, miláčku. Neboj se.
Ten zasranej Jackie to včera zase podělal.
Snad poprvý v životě jsem fandil federálovi.
-Kvůli tomu kreténovi vyfásnem oprátku. -Mejlíš se, Nicku.
Kdo jsi, abys mi říkal, že se mejlím?
-Jseš vedle. Tohle je svobodná zem. -Když je tak svobodná,
jak to, že trčíme víc než rok před soudem a furt mají u sebe naši kauci?
To mi teda pověz, jestli jseš tak chytrej. Další trumf!
Bellini, proč ti říkají Umělec?
-Spusť, Carlo. -Ty jsi neslyšel o Bellinim?
Velkej malíř ze 16. století. Žil v Benátkách.
A jak tyhle věci víš?
Myslíš, že chci bejt celej život blbej jako ty?
-Velký Italové mě zajímají. -On to byl Ital?
-Běž do hajzlu, kreténe! -Byl buzerant.
-Vypadni! -Byl to teplouš. Viď, Carlo?
-Máš pravdu. Kdo ti to řekl? -Můj pradědek ho obtáhl.
-''463. den'' -Pane Krausi,
kdy jste začal spolupracovat s FBI jako svědek?
Zavřeli mě za drogy. Pak šli za mým právníkem.
On přišel za mnou a řekl: ''Charlie...''
-Co se tam děje? -Pan Napoli spadl z postele.
Je v pořádku? Pane Napoli!
Pane Napoli, co je vám?
To nic.
To je dobrý, ctihodnosti.
-Co se stalo? -Já jsem usnul.
A potom jsem se překulil.
Přineste mu někdo kávu, prosím. A zdvihněte mu ohrádku kolem postele.
-Pane DiNorscio? -Můžu si postěžovat, ctihodnosti?
-Moji dozorci... -Tak moment, Jackie.
Dozorci mi dávají zabrat už řadu tejdnů.
Všichni můžou jíst, co chtějí. Já musím jíst to, co mi přinesou.
Objednám si třeba burákový máslo a ono není čerstvý.
Pane DiNorscio, tohle není záležitost moje, ale vězeňské správy.
Oběd! Hodina a půl.
Tomu pitomci hrozí doživotí a on myslí jenom na oběd.
-Jo. Na oběd a na tohle. -Povězte mi, Jackie, co je snazší?
Honit si ho v posteli, nebo sedět rovně v křesle?
Já si to nejradši dělám v křesle.
Já vím. Proto jsem ho dal odnést.
Ty zasranej hajzle! Ubohej buzerante!
Tak tys mi vzal křeslo! Já tě zabiju!
-On mi vzal křeslo! -Slyšel jsem ho. Něco vám řeknu.
Takhle po něm vyjedete u soudu a soudce vás z procesu vyloučí!
-A s případem jste skončil. -To může?
To bychom viděli po tom, co by vám to udělal. Risknete to?
A teď vám něco řeknu já. Jestli se o tom ještě zmíní, tak ho rovnou sejmu.
Jackie. Buďte v klidu. A ovládejte se.
Byl byste jediný člověk, kterému by zakázali, aby se hájil.
-To snad ne. -Pojďte, dáme si oběd.
-Burákový máslo? -Už zase?
Já ho mám rád. Ale musí bejt čerstvý.
Jak to, že ty hubneš a já tloustnu?
Děláme na stejném případu stejný počet hodin a jíme stejné hnusy.
Skrz tebe to proběhne a mně roste zadek.
-Málem jsi ho dostal. -Musíme ho z případu vyčlenit.
Víte, co dnes řekla jedna porotkyně? Že je moc milý.
Milej?
Hergot, co je to vlastně s těmahle lidma?
Ví ta baba vůbec, kolik ji takovej šmejd stojí peněz?
Když jí někdo opravuje barák nebo její dceři byt,
každej hřebík, kterej zatlučou, ji stojí víc kvůli těmhle milejm šmejdům.
Každej náklaďák s betonem ji stojí víc.
Odvoz odpadků z restaurace ji stojí víc.
Parfém z Francie. Rukavičky z Itálie.
To všechno ji stojí víc, protože to v přístavu vyložili z lodě!
A to nemluvím o tom, že čas od času vydírají a zabíjejí slušný lidi!
Je nervózní. Má svědčit Compagna.
-''521. den'' -A nyní k vašim odposlechům.
Štěnice jste jim nainstalovali v listopadu, agente Brandone?
-Ano. -Záznam, prosím.
Jo, to se někdy stane. Všechno vždycky nevyjde.
Moment, pane Kierney.
Soud si teď udělá malou přestávku.
Pane DiNorscio, do mé kanceláře, prosím.
Pojďte dál.
Posaďte se.
-Máte hlad? -Ani ne.
Prosím. Posaďte se.
Mohl bych vám něco objednat. Cokoli.
To je dobrý.
Tak si dáte něco k pití?
Ne, díky.
Jackie...
-Vaše matka je... -Máma? Co je s mojí mámou?
Právě jsem dostal zprávu, že vaše matka dnes brzy ráno zemřela.
-Je mi to moc líto, Jackie. -Ne, to ne. Prosím vás.
Můžu pro vás něco udělat?
Chtěl bych jít na pohřeb.
To zařídit nemohu.
Na to, abych vás pustil, třeba i na pohřeb vlastní matky, nemám pravomoc.
Jako vězeň spadáte pod jinou jurisdikci. Ti to musí povolit.
Ale zavolám soudci Diamondovi a uvidíme.
Už je pozdě.
Jackie, máš návštěvu.
Kam jdeme?
Tady se nekouří, madam.
Ahoj, Bello.
Ahoj.
Je mi to moc líto, Jackie. To s mámou.
-Kdo ti to řekl? -Tvoje sestra.
Volala, že pohřeb je v pátek.
Měly jsme se s mámou rády.
Jo.
Mám ti na to něco přinýst? Modrej oblek?
Oni mě nepustí.
Soudce řekl, že mě nemůžou pustit na celej den.
To nejde. Je to tvá máma.
To jsem řekl taky.
Máš něco na psaní, pero nebo tak? Chci někoho probodnout.
Kdybych něco měla, dala bych ti to, ale prohledali mě.
-Cože? To tě jako svlíkli? -Jo. Ale prosím tě, buď v klidu.
-Ty hnusný šmejdi! -Dělala to žena. Dozorkyně.
Teda aspoň myslím, že to byla žena. Měla dlouhý vlasy a velkej zadek.
Nediv se, že mě to tak rozčiluje. Jseš přece moje žena.
Byla jsem.
No jo. Existuje někdo, komu jsem nepodělal život?
O nikom takovým nevím.
Pořád nemůžu uvěřit, že jseš tady.
Po všem, co jsem ti udělal.
Dělal jsi špatný věci. Ale občas i nějakou dobrou.
Například?
Vyhovoval jsi mi v posteli.
Ty mě taky.
Jo? Tak na co ti teda byly všechny ty tvý kurvy?
Zase začínáš s děvkama?
Copak jsem ti nestačila? Podrazila jsem tě někdy?
Nedala jsem ti, kdykoliv jsi to chtěl, i když jsem se pak cejtila hnusně?
-Já jsem chlap. Chlapi se tak chovají. -S tímhle běž do hajzlu!
Takhle se chovají jen chlapi ve vaší rodině.
Možná by se ti ani nepostavil, kdybys nemohl mít to svý: ''Víc, víc, víc!''
Víc děvek, víc koksu, víc peněz! Víc!
Teď máš víc dnů v base, než ti zbývá do konce života,
a nedostaneš ani jeden na pohřeb vlastní mámy!
Ať jsem dělal cokoli, vždycky jsem tě miloval.
Jo? Škoda, že to ale nevěděl ten tvůj vocas.
Ten tak trochu žije po svým.
-Nechápu, o čem se tu vůbec hádáme. -Jako vždycky, o šoustání.
Čas letuje, Bello.
-Teď jsem třeba na řadě já. -Ty ne.
Bůh tě opustil už dávno a ďábel se tě bojí. Můžeš být v klidu.
Ďábel, jo?
Ale ty ses mě nikdy nebála.
To máš pravdu.
Proto jsem tě měl rád. Odmalička.
-Ty ses nikdy nebála ničeho. -Ničeho.
Panebože.
Konec návštěvy.
-Vy nás sledujete? -Jdeme.
-Co si to... -Jackie!
-Tak pohyb. -Pojď. Klídek, Jackie.
-Hněte sebou. -Klídek. No tak, Jackie.
Neměl bych to dodělat za něj?
Mluvte. O co jde, Seane?
Ctihodnosti.
Bene.
Mám pocit, že jsme po 19 měsících předložili dost důkazů
a až bude příští týden svědčit Compagna, půjdeme domů.
Přesto ovšem navrhuji dohodu.
Ne že bych si myslel, že jsme slabí. Ale nikdy nevíme, co udělá porota.
Dal jsem do toho případu srdce i duši. Nechci riskovat, že někdo vyklouzne.
Radši navrhnu nižší trest, než abych viděl, že někdo odejde volný.
-Já vás poslouchám. -Všichni uznají svoji vinu.
Nick a bratři Mascarponeovi dostanou 20 let. O ty mi jde hlavně.
Ostatní, kromě Jackieho, sedm a půl až deset.
U něj chci pět let v souběhu s jeho současným trestem.
A možná i smlouvu na nový noční pořad u ABC.
-To je směšné, jako celá nabídka. -Bene, smějete se s ním nebo jemu?
-Co prosím? -Když se smějete jemu, odmítáte ho.
A když s ním, vyjednáváte.
Já s nimi promluvím.
-Takhle zní jejich návrh. -To jsou dobré zprávy. -Jak to myslíte?
Kdyby si byli jistí v kramflecích, nepřišli by s nabídkou.
Takhle to většinou je. Ale je tady velký otazník.
Váš bratranec, Jackie. Víme, jak bude svědčit?
Bude tam brečet? Zlomí jim srdce?
-To je fuk. Vždycky ho zničím. -Jako jste zničil McQueena? No tak.
I vy ostatní. Nechte na pokoji svá ega. Berte to vážně. Prosím, Franku.
Je tady dvacet právníků, kteří mají dohromady asi tři sta let zkušeností.
Může někdo z vás říct, že nebyl překvapen?
Je tu někdo, kdo nikdy neztuhl překvapením nad verdiktem poroty?
-Zvedněte ruku. -Jak to vidíš ty?
Můj klient je nemocný. Dokonce padá z postele. Sedm a půl až deset?
Za čtyři roky je venku. I dřív, ze zdravotních důvodů. Nám se to hodí.
Počkej, Franku. Můj klient i Benův klient vyfásnou trojnásobek.
Tohle už je horší, ale buďme upřímní.
-U poroty jim hrozí doživotí. -Ještě se na to všichni vyspěte.
Sejdeme se tu zítra v osm a obžalovaní budou hlasovat.
Řeknu jenom jednu věc. V tomhle bychom měli být zcela jednomyslní.
Pokud to někdo přijme, je to jako výkřik, že ti ostatní jsou vinní.
-Takže jednotně, ano? -Jistě.
Smím něco říct?
Mně je to jedno. Stejně si musím odsedět starej flastr.
Bůh ví, že vás mám rád a nechci vám uškodit.
Nech si ty láskyplný kecy a vyžvejkni se.
Když mě obvinili, a je to už jak dlouho, asi tři roky?
Nabídli mi dohodu. Pochopitelně jsem odmítl.
Když jsem byl venku na kauci, tak to na mě sehráli a sebrali mě znovu.
Kvůli těm drogám. To je flastr, co teď mám.
Nejsem blbej. Vím, proč to udělali.
Využili ten druhej případ, aby mě zmáčkli v tom prvním.
Takže teď bručím tu třicítku.
Když byl tenhle proces na spadnutí, přišli za mnou s další nabídkou.
Tentokrát mi nachystali koktejl z krevet, dali mi stejky a fajn víno.
A já řekl Kierneymu, že na ně seru.
Většina z vás chodí na noc pěkně domů. Čeká na vás domácí jídlo.
A taky nažhavená pusinka.
Teda když není doma manželka.
To já nemám.
Já se každej den vracím zpátky do lapáku.
Jídlo není nic moc a moje holka je tahle ruka.
Přesto chci říct, že jsem nikdy nikoho nepráskl.
A taky nikdy práskat nebudu.
Vychovali mě k loajalitě. Víte, jak to myslím.
Já hlasuju ne.
Hlasuju ne.
Taky hlasuju ne.
Hlasuju ne.
Do hajzlu ne!
-Já taky hlasuju ne. -Říkám ne, Jackie.
-Říkám ne. -Já taky! -Ne!
-Hlasuju ne. -Souhlasím s Jackiem. Nasrat!
-Taky hlasuju ne. -Ne.
Hlasuju ne, Nicku.
-Ne. -A je to.
Konec. Ať si trhnou nohou.
Takže vaše odpověď je zřejmě ne.
Na nahrávkách Compagnova telefonu nejsou telefonáty od Jackieho.
A vězeňské záznamy taky nevykazují, že by si volali.
-Nemusíš mít strach. -Víš, proč vyhrávám každý případ?
Protože se vždycky strachuju.
Co když se ti dva Taliáni domluvili, aby s námi v pondělí vyjebali?
-Nemůžeme to riskovat. Rozumíte? -Prověřili jsme všechno.
A co jeho cela?
Chci ji dát prohledat. Chci každý kousek papíru, který existuje.
Obraťte mu ten jeho pelech vzhůru nohama.
Jestli ti dva navázali kontakt, musím o tom vědět.
Tohle celé je zápas.
Všechny hadry dolů. Prohlídka.
Cože?
-Pomoz mi s ním. -Položte mi ho!
Napřed já. Položte ho.
Co řekneš na tohle, vazoune? Líbí se ti to?
Bože, Jessi, v pondělí musí k soudu. Snad bude chodit.
A co ten ksicht? Co řekne soudce?
Jackie zná pravidla. Viď, Jackie? Co se ti stalo?
-Upadl jsem. -Vidíte?
''588. den''
Omlouvám se soudu.
-Myslel jsem, že vás všichni milujou. -Pane Kierney?
Obžaloba povolává svědka Anthonyho Compagnu.
Přísahám, že budu vypovídat pravdu, čistou pravdu a nic než pravdu.
-K tomu mi dopomáhej Bůh. -Přísahám.
Pane Compagno, rozhodl jste se v jisté chvíli kontaktovat FBI?
Ano.
Souhlasil jste, že budete spolupracovat jako svědek?
-Jo. Ano. -Proč?
-Bál jsem se o život. -A proč jste se bál o svůj život?
Protože jsem postřelil Jackieho DiNorsciu.
-Jste v příbuzenském vztahu? -Jistě. My jsme bratranci.
Povězte nám, proč jste se po té střelbě bál o život.
Já jsem se netrefil.
Znáte obžalované Gina Mascarponeho a Nicka Calabreseho?
Jo.
Bylo to takhle. Dělal jsem pro Jackieho. Sázky a drogy.
Jackie dělal pro Gina. A Calabrese tomu šéfoval.
Znáte i další obžalované?
Jo. Každej z nich řídil nějakej obor zločinu.
-Námitka. -Námitka. -Zamítá se.
Jestli je pravda, že jste se účastnil různých zločinů se svým bratrancem
a s dalšími obžalovanými, proč jste pana DiNorscia postřelil?
Jeli jsme v drahejch kamenech. S Jackiem.
Lákali jsme hejly, aby investovali do drahokamů,
a když je pak chtěli prodat, byli překvapený. Šlo to dobře.
V tý době byl pro mě Jackie asi nejbližší člověk na světě.
-Proč se to změnilo? -Jackie si začal přikrádat.
Naše kšefty šly dolů. Až jsme úplně zkrachovali.
Byl jsem bez práce a pak i bez peněz.
Jackie měl rozjetý další kšefty. Mohl mě dostat z bryndy.
Prosil jsem ho, ale vykašlal se na mě. Ani se mnou nechtěl mluvit.
Tak jsem se k němu jednou ráno vypravil.
Měl jsem vztek. Byl jsem zoufalej.
Co se dělo v tom pokoji?
Šel jsem k němu. Nepřemejšlel jsem.
Vlítl jsem tam a střelil ho.
A pak jsem utekl.
Co bylo potom?
Hned pár dnů nato mě sebrali. A když mi přišili jen pokus o vraždu,
věděl jsem, že Jackie je živej a lekl jsem se.
-A potom? -Přišel nějakej detektiv, že mám jít.
Jackie prej podepsal prohlášení, že jsem já nestřílel. Došlo mi to.
Co vám došlo, pane Compagno?
Že nechtějí, abych byl v base.
Jackie mě chce mít na ulici, aby si to mohl se mnou vyřídit po svým.
Tehdy jsem se obrátil na FBI. Ohledně spolupráce.
Děkuji, pane Compagno.
Svědek je váš.
Pane Compagno, je to pravda, že jste předtím,
než jste se rozhodl spolupracovat s federálními úřady,
-prodělal léčbu elektrošoky? -Jo. No a?
A v období, kdy jste údajně viděl tyto muže,
jak provádějí vydírání nebo jiné zločiny, jste byl pod vlivem heroinu?
Občas jsem heroin bral.
A kokain?
Jo.
-Marihuanu? Metaquanol? -Jen občas.
A co metadon?
Mám brát vaše mlčení jako souhlas?
Mám jeden návrh: budu říkat jména a vy mi řeknete, kdy se mýlím.
Valium, dilaudid, doriden,
darvocet, seconal, percodan,
-percocet, librium... -Měl jsem těžký časy!
Bral jsem to, abych nějak přežil den.
Už nemám další otázky.
Pane DiNorscio.
Copak se vám stalo?
Upadl jsem.
Můžeš mi zopakovat to, co jsi tady řekl před chvílí?
Jak jsi popsal vztah mezi námi dvěma?
Žes byl ten nejbližší člověk na světě.
A po takovejch lidech se střílí?
Pan Klandis se tě ptal na všechny ty drogy.
-Chci vědět, jestli něco bereš teď. -Ne.
Abych měl jistotu, že tu nic nevynecháváš. Že máš jasnou hlavu.
Ne. Kdepak. Už jsem tady řekl všechno, co vím.
Tak mi pověz, proč si myslíš, že jsem tě okrádal?
Protože to bylo evidentní.
Víš o tom, že žalobci zašli za všema lidma z naší firmy
a tys byl jedinej, kdo tvrdil, že kradu?
Vážně? Tak o tom nic nevím.
Vynecháváš. Svědčil jsi, že jsi měl na mě vztek. Proč jsi měl vztek?
-Dával jsi prachy jinejm. Mně ne! -Jo, ale proč?
Dával jsi prachy svejm kámošům, svejm děvkám, překupníkům, všem, a mně ne!
Tony, co jsem tenkrát řekl? Přestal jsem ti dávat prachy,
protože jsi je utrácel pořád jenom za ty svý drogy.
Koukej se na mě, Tony! Proč se na mě nekoukneš?
Když jsme byli haranti, taky jsme se nemohli podívat jeden na druhýho,
když jsme si lhali, viď? Tak jsme poznali, že lžeme.
-Stejně jako teď. -Námitka!
Otázky. Musíte klást otázky, pane DiNorscio.
Když ti umřela máma, víš, kdo jí zaplatil pohřeb?
Pojišťovna.
To já.
Zeptej se svý ségry. Sedí tady.
Jestli jsi to platil ty, tak děkuju.
Pověz mi něco. Když jsi mě postřelil, běžel jsem hned za poldama?
Neběžel.
Tak proč jsi ty běžel za FBI?
Protože jsem se bál.
Když ses obrátil na ty úřady, dostal jsi všechny drogy, který jsi chtěl?
-Námitka! -Zamítá se.
-Byli ochotný pomoct mi s léčením. -Pomoct? Úřady ti nepomohly.
Daly ti všechno, cos chtěl, ale výměnou za to jsi jim musel pomoct ty.
Svědčíš proti těm, co znáš celej život. Není to tak?
Není?
Řekli mi, že jestli se chci zachránit, budu muset svědčit proti všem.
Vzpomínáš na den, kdys mě střelil?
-Doma byl ještě někdo, že jo? -Ne!
Zase vynecháváš, Tony.
Nebyla tam náhodou moje dcera?
Ne cizí ženská, ale tvoje krev?
No a co? Vztek jsem měl jen na tebe.
Co jsem křičel, když jsi střílel?
-To už nevím. -Řekni to.
Říkám, že nevím.
Nechce to z tebe ven?
Už nevíš, že jsem řekl: ''Bráchanče, proboha co blbneš, já tě miluju?''
Pamatuješ si to. Jenom to nedokážeš říct.
A vzpomínáš, cos udělal, když jsem ti to řekl?
Střelils mě ještě třikrát.
Dívej se na mě.
Tony!
Hodně jsi mi ublížil. Myslel jsem, že umřu.
Mrzí mě, že jsem tě střelil.
Že jsi mě střelil, nebo že jsi mě nezabil?
Oboje.
Poslední otázka, Tony. Věříš tomu, že tě pořád miluju?
Ne.
Už jsem s ním skončil, pane soudce.
Já už s ním dál nechci mluvit.
A nechci ho vidět.
Obžaloba?
Nemám otázky.
Pokud tedy nejsou další otázky, pro dnešek končíme.
Jednadvacet měsíců.
Někdy...
Někdy jdu nad ránem na záchod a potom už nemůžu usnout.
Tohle se mi ještě nikdy nestalo.
Je čas na závěrečné řeči. Pane Kierney.
''621. den''
Dámy a pánové, blahopřeji vám, jste v Guinessově knize rekordů
jako součást nejdéle trvajícího soudního procesu v Americe.
Já na to hrdý nejsem.
Vím, že jste se museli velmi namáhat, abyste vše sledovali.
Ale z toho množství detailů se již vynořuje naprosto jasný obrys.
Pokud po té dlouhé době odejdete pouze s jedinou představou v hlavě,
nechť je to, prosím, tahle: Tito muži, kteří tu sedí,
se po celá desetiletí dopouštěli nejrůznější zločinné činnosti.
Po desetiletí!
S naprostým pohrdáním zákony.
Zasluhují si, aby je za tyto zločiny společnost potrestala.
Obhajoba se pokusí odpoutat vaši pozornost
od této nezpochybnitelné skutečnosti poukazem na to,
že svědkové obžaloby jsou narkomani, podvodníci, násilníci
a spousta horších věcí. Ano, u řady z nich to tak je.
Ale obžalovaní se nikdy v životě s žádnými počestnými občany nestýkali,
pokud vůbec nějaké znali.
V procesu jsme měli možnost poznat řadu výrazných osobností.
Žádám vás, abyste na ně nyní nebrali zvláštní ohled.
Chci, abyste se spíše soustředili na zcela nezpochybnitelně,
jasné a hmatatelné důkazy, které jsme tu předložili.
Děkuji vám za váš čas. A také za vaši trpělivost,
se kterou jste se zhostili tohoto nelehkého úkolu.
Děkuji.
...až mu vážně selhalo zdraví. Byl to přímý důsledek?
-Dokázali byste tohle překonat? -Kolikrát byl během procesu jmenován?
-''622. den'' -Dvakrát za rok a deset měsíců!
Byl můj klient ve vězení? Ano. Můžeme podle zákona o organizovaném zločinu
obvinit člověka za to, za co si trest odpykal?
Představuji vám Jimmyho Katze. Mluvilo se tu o něm jako o Jimmym Židovi.
Jak je možné, že úřady obvinily člověka,
který ani nemá italské jméno? Řeknu vám, jak je to možné.
Gino Mascarpone je tady perzekuován jedině proto, že má italské jméno!
Pane Klandisi.
Dámy a pánové, obžaloba se vám tu snažila co nejvíce zdůraznit,
že můj klient a jeho přátelé dobře znali všelijaké ty podvodníčky a narkomany,
kteří tady svědčili. Chtěla vás přesvědčit o tom,
že tito muži strávili celé své životy s podobnými kriminálníky,
jaké jste v této soudní síni viděli.
Chtěl bych vám představit jinou část života pana Mascarponeho
i životů dalších obviněných v tomto sále.
Manželka. Děti.
Jeho kněz. Lékař.
Jeho mechanik, který mu čepuje benzin a udržuje auto.
Jinými slovy, jsou tu stovky dalších lidí,
s nimiž přichází každý den a týden do styku
a kteří vedou život podobný tomu vašemu.
Úřady vám představily svědky.
Různě informátory, kteří s ohledem na život, jaký vedli,
už ztratili schopnost rozeznávat pravdu od lži.
Tito draze placení informátoři se dostali do spojení s úřady různě,
ale jedna věc jim je společná:
všichni už měli na rukou želízka.
Úřady nemají obžalované v lásce.
Nemají v lásce čtvrti, ze kterých pocházejí.
Nemají v lásce způsob, jakým mluví.
Nemají v lásce jejich tradice a jejich kulturu.
Ale stát, ten tvoří zákony. A ne jistí muži.
Žalobce a spolu s ním vy, velká porota, máte za úkol hledat a najít pravdu.
Jenomže pravda se v tomto případě někde ztratila.
Ze žalobce se stal pronásledovatel, který chce prostě vyhrát.
Děkuji vám za pozornost. A vkládám teď osud mého klienta do vašich rukou.
Telefon, Jackie.
Haló?
-Jenom mě zajímá, jak je. -Zdravíčko, Bene.
Jsem z toho krapet nervózní.
Rovnám si myšlenky na zejtřek.
-Nechci to podělat jako předtím. -To se určitě nestane, Jackie.
Byl jste doslova úžasnej. Jestli to nedopadne, není to vaše vina.
A vy jste byl přímo úžasný po celý proces, Jackie. Děkuji.
Já vám děkuju. To uznání pro mě hodně znamená.
-Mějte se. -I vy. -Nashle zejtra.
Dobrou noc, Jackie.
-''627. den'' -Pane DiNorscio?
Dámy a pánové, nebudu vás už moc dlouho zdržovat.
Byl to dlouhý proces
a nechci, abyste byli odloučeni od rodin déle než je nutné.
Uvědomuji si, že jsem tu řekl řadu věcí a doufám, že jsem nikoho neurazil.
Jen jsem vám chtěl ukázat, že nejsem velký gangster, ale jen gangster.
Dál už to číst nebudu. Už jste si u mě zvykli na to, že mluvím spatra.
Vím, že se vás obžaloba pokusila zavalit haldama důkazů.
Ukazovali vám fotky a vy jste si říkali,
že když se někde scházím s kámošema, je to nejspíš nějaký zločinný spolčení.
Vidíte tu fotku? Rozeznáváte toho uprostřed?
To jsem já. Zbytek jsou děcka některejch z těch chlapů tady v sále.
To bylo dávno předtím, než úřady zjistily, kdo je Jack DiNorscio.
Stáli jsme u nás v ulici. Na rohu, před cukrárnou.
A víte, co jsme udělali? Spolčili se a šli na zmrzlinu.
Podle zákona o organizovaným zločinu nás měli zavřít.
Vím, že je těžký rozhodnout se, komu máte věřit.
Seděli jste tu předlouhejch šest set dní.
Poslouchali jste nahrávku za nahrávkou, svědka za svědkem.
Snažili se vám tu natlačit do hlavy tolik informací,
že si nakonec musíte říct:
''Sakra, ono na tom asi něco bude, když je toho tolik.''
Dámy a pánové.
Pokud věříte čemukoli z toho, co tady ty svědkově řekli,
nebo když máte pocit, že má žalobce pravdu,
tak vás prosím, nechte mý kámoše na pokoji.
Jestli musíte někomu dát vinu,
odsuďte mě.
Slyšeli jste dobře.
Odsuďte jen mě a je nechte odejít domů k rodinám.
Já už jsem svou ztratil.
Ať děcka nepřijdou kvůli strejdovi Jackovi o táty.
Pošlete mě do basy. Nejsem vinnej, ale jsem zvyklej.
To je všechno, co jsem chtěl říct. Díky za váš čas i za pozornost.
Ani na okamžik nepochybuji, že rozhodnete spravedlivě.
Porota může odejít.
-Tak co myslíš, Bene? -Budou to zvažovat aspoň čtyři dny.
Taky myslím. Kde budeš?
V práci nebo doma. Chci se trochu vyspat.
-To ti asi nevyjde. -Já vím.
Seane.
Na jak dlouho to odhaduješ?
Dvacet obžalovaných? Sedmdesát šest bodů žaloby? Minimálně týden.
Souhlasím. Jdu domů.
Jdeme, Jackie. Porota už dospěla k verdiktu.
Šéfe?
-Porota skončila. -Cože? -Porota.
Byli pryč jen čtrnáct hodin. To není možné.
Honem, šéfe.
Nechápu, že skončili takhle rychle. Co to znamená?
To ví jen Bůh.
Takový fofr. Jaké je to znamení?
To ví jen Bůh.
Buď tady opatrná, ano?
-To bude dobrý. Neměj strach. -Každej večer zavolej mámě.
To bude dobrý.
V pořádku, Nicku?
Mám nervy nadranc. Kdyby mi teď nabídli dohodu, vzal bych ji.
No tak, lidi. Uhněte z cesty, prosím.
Bože.
-Miluju tě. -Já tebe taky. Jseš nejlepší.
Rose, řekni dětem, že je strejda Jackie pozdravuje.
Byl jsi úžasnej.
Jackie, miluju tě. Byl jsi úžasnej.
-Díky za všechno. -Nestrkej jí ty prachy přede všema.
Ahoj, Nicku.
Dělal jsem, co jsem mohl.
Jseš vůl.
Dámy a pánové, usedněte. Přichází porota.
Ahoj.
Paní předsedkyně, dospěli jste k verdiktu?
Ano.
Týká se všech obžalovaných a všech bodů, nebo jde o částečný verdikt?
Týká se všech obžalovaných i bodů žaloby.
Jak zní váš verdikt?
Shledali jsme obžalované nevinnými.
Bene!
Tam jde porota!
Porota!
Ahoj, Jackie.
Miluju vás!
-Lidi, to je Jackie. -Dokázali jsme to!
Jackie...!
Dokázali jsme to!
Viděli jste, co jsme dokázali? Dostali jsme je!
Viděli jste to?
Dostali jsme je!
Milujou mě.
J. DiNorscio byl propuštěn z federální vězeňské nemocnice 23. září 2002.
Z třicetiletého trestu si odseděl sedmnáct a půl roku.
Nikdy nespolupracoval s federálními úřady.
Po podmínečném propuštění se vrátil do New Jersey,
usmířil se s manželkou
a užíval si vnuků, kteří se narodili v době strávené ve vězení.
Zemřel během natáčení tohoto filmu.
Překlad Zbyněk Ryba
Pro MAGIC BOX vyrobila LS PRODUCTIONS